Jeg lurer sånn på hvordan du fant oss.
Det er ikke vanskelig å følge en liksti.
I bobilparken.
Gutten du prøvde å kjøre på, og så drukne.
Du er sikkert veldig stolt.
Gutten på trehjulssykkelen. Det var deg.
- Hvor mange fler har dere slaktet? - For mange.
Gutten du trodde du reddet - livet hans var alt som var nødvendig.
Hadde ikke du blandet deg opp i det, ville moren fortsatt ha vært i live.
- Det er din skyld. - Men du fant oss.
Med Guds nåde.
Det betyr at vi er like ved å fullføre vår misjon.
Er misjonen deres å slakte familier og drepe barn?
Vi sørger over hvert liv som blir tatt.
Men det er Guds vilje, å redde sjelen til så mange...
Jeg veit faen ikke hva slags gud dere tror på,
men dere er en gjeng med sjuke jævler.
Det sies alltid om dem som skaper oppbrudd.
Noa, for eksempel, Så begynte det å regne.
Hvem har sendt deg?
Spør guden din, da vel. Det høres ut som han har svar på alt.
Hvor er udyret? Barnet du beskytter?
Jeg ha'kke tenkt å fortelle en dritt.
Lidelse fører til innsikt.
Released on www.DanishBits.org
GODFREY STÅLSELSKAP
Peter, hvor er du? Jeg fikk den vage beskjeden din.
Ikke våg å gjøre dette uten meg.
Miranda er alene hjemme med Nadia. Jeg er bekymret. Ring tilbake.
- Hvordan føler du deg? - Tipp-topp.
Dette er en stor dag for deg.
Jeg gikk nettopp over resultatene fra den siste behandlingen din.
SED-verdien din tyder på at
de monoklonale erytrocyttene er på vei tilbake.
Etter den siste behandlingen din nå i dag, kommer upir-retrovirusnivået ditt
til å være så lavt, at vi ikke vil kunne oppdage det.
Du kommer ikke til å ha noen symptomer, hungeren vil ha forsvunnet.
- Hva er det? - Det er noe med babyen.
- Er hun syk? - Vi blir nødt til å utsette.
- Nei, nei, det kan du ikke. - Jeg kan gjøre hva jeg vil.
Du er ved en kritisk skillevei.
Hvis du ikke gjennomgår denne siste behandlingen,
kommer de mest virulente og motstandsdyktige retrovirusfragmentene
til å flomme inn i det mikrobiske tomrommet, formere seg hemningsløst,
binde seg til DNAet ditt igjen og få det til å mutere, noe som kan få uventede
og potensielt katastrofale følger.
Det ville bli umulig å fjerne.
Alt vi har oppnådd, alle lidelsene, ville ha vært forgjeves.
Greit. La oss gjøre oss ferdige med denne jævla greia.
Vi skal bare gjøre deg klar.
Hva har du lyst til å gjøre i dag, lille frøken?
Nei, nei, nei. Det er ikke mat, din tullekopp.
Nei.
Titt-tei!
Gjorde du det der?
Titt-tei!
Ring så snart Mr. Godfrey er klar.
- Hva faen har du gjort nå? - Jeg har gjort mange ting.
- Kunne du spesifisere? - Kanskje du kan fortelle meg hvorfor
Barbie-dukken du har laget,
later som om hun er datteren min?
Jeg kopierte Shelleys bevissthet og overførte den til en perfekt vert.
Jeg gir henne sjansen til å leve et liv hun aldri har hatt.
Et liv uten latterliggjøring og forfølgelse.
Du har ingen rett til å utføre eksperimenter på mine barn!
Kutt ut drittpreiket, Olivia!
Du har like stort morsinstinkt som en edderkopp.
Ikke lat som om du bryr deg om Shelley.
Hvordan våger du å betvile mine følelser for datteren min?
Da hun var baby, kunne du ikke utstå å holde henne.
Da hun forsvant, ble du lettet.
Du greide ikke engang å skjule avskyen din, da hun kom tilbake.
- Det er en ondsinnet løgn. - Roman hadde rett.
Det eneste du noensinne har vært en mor for, er dine egne, egoistiske ønsker.
Så... si meg hvorfor du egentlig er her.
Jeg er døende.
- Som vi snakket om... - Du har skapt liv i laboratoriet.
Hvorfor kan du ikke bruke den samme prosessen til å redde meg?
Olivia, det et to vidt forskjellige ting.
Upir-DNA er ikke forenelig med den genetiske sekvenseringen.
Men de mislykkede eksperimentene dine har holdt meg ved liv.
Gir det ikke da en mening at det vellykkede resultatet ditt
ikke bare ville ha holdt meg ved liv, men forynget meg?
Du er desperat, Olivia. Hvorfor tenker du på dette, engang?
Men hva skal jeg gjøre, da? Gi opp og dø?
Har du vært og snakket med dr. Zheleznova-Burdukovskaya?
Hun gir deg falske forhåpninger. Du aner ikke hvem den kvinnen egentlig er.
Og gud bevare oss for agendaen hennes, hva enn den viser seg å være.
Uansett, så går du til en utmerket onkolog.
Faktisk snakket vi nettopp om en ny behandling som virker lovende.
Ekstraksjon av et enzym som kun finnes i frøene
i zingabærflorafamilien.
Det erstatter næringen som kreftceller brenner, med tomme kalorier.
Søppelmat, egentlig, som gjør at kroppen din gjenopptar kreften
og bearbeider den i fordøyelsessystemet.
Bare hold ut,
og vit at mirakler skjer hver dag.
Takk for oppmuntringen.
- Jeg er her for å hjelpe. - Selvsagt er du det.
Mor, se - din sønn.
Etter i dag vil driten du smittet meg med, være borte.
Du har ikke tid til å tvile mer.
Dette er siste sjanse. Du må være sterk.
- Han er mitt blod. - Han er din fiende.
Dine lidelsers opphav. Barmhjertighet er for de svake.
Kanskje det finnes en annen løsning.
"Døden er løsningen på alle problemer. Ikke noen mann, ikke noe problem."
Det sa kamerat Stalin.
Hva vet du om zingabærflora...
Frø? En tullete kreftbehandlingsdille, fullstendig tilbakevist.
- Hvordan det? - Ikke noe.
Hei. Kom inn. Takk for at du kom.
Bare hyggelig. Hva skjer?
Denne...
Denne er til deg.
Jeg setter virkelig stor pris på alt du har gjort...
Jeg... jeg kan ikke ta imot dette. Det er fire ganger så mye som...
Stridstillegg. Ta pengene og følg rådet du ga meg.
Kom deg ut av denne byen.
Det finnes ikke noe bra her for noen.
Takk.
Hva har du tenkt å gjøre?
Jeg har alltid hatt lyst til å tilbringe vinteren i Paris,
eller... et hvilket som helst annet sted, lang vekk herfra.
Før jeg går fra vettet.
Du har gjort et riktig valg.
Før eller senere kommer Olivia til å gjøre en feil.
Hun vil måtte svare for det hun har gjort.
Under utdannelsen min lærte jeg at monstre var nedkodet i myter
for å kunne takle frykt i underbevisstheten.
Så finner jeg ut at jeg har ligget med ett i...
tyve år.
Vel...
- Ta vare på deg selv, Norman. - Ja. Du også.
Det er alt jeg har.
Jeg gjør de nødvendige forberedelsene.
Han blir nødt til å bli med meg en stund.
- Hvor lenge, da? - Så lenge det tar.
- Hva har du tenkt å gjøre med ham? - Det er det best at du ikke vet.
Dette bør du tenke nøye gjennom, Norman.
Du gir meg masse penger
så du kan snike deg vekk og drepe kjæresten din.
- Hva er det du snakker om? - Tror du ikke jeg vet
når noen prøver å lure meg?
Følger du etter meg nå, eller?
Fra kontoret ditt til våpenbutikken og hit.
Kjøpte du patroner med hul tupp?
Du vet hva hun er.
Hva hun har gjort.
Selv om du greier å drepe henne, kommer politiet til å arrestere deg.
Ikke tro at jeg ikke kommer til å vitne mot deg.
Hun tilintetgjorde familien min.
Det er en vakker dag.
En siste titt, Norman.
Å ligge på lur regnes som skjerpede omstendigheter, og du får dødsdom.
Du bør gå, nå.
Ellers hva?
Skal du drepe meg også?
Gi meg pistolen.
Hvor er hun?
Si til den forræderske kosakken at hun skal finne meg!
Ikke noe soving.
Det er ennå lang vei igjen.
Kvikksølv.
Én av noen få ting som kan drepe en demon som deg.
Jeg tror folket ditt kaller det for "merkur".
Vet du hvor mange termometre jeg måtte ødelegge for å fylle denne?
Det finnes et eget ord på sigøynerspråket for denne typen smerte.
Jeg må ha tenkt på et annet ord.
Det holder.
Hvorfor er du villig til å lide på denne måten, for å beskytte et barn
som kommer til å tilintetgjøre oss alle?
Er du så hinsides all fornuft, at du ikke ser hva du gjør?
At du slipper helvetet løs på jorden?
Vi vil det samme. At drepingen skal slutte.
Men du har nøkkelen.
Fortell meg hvor jeg finner demonen.
"En blikk så tomt og nådeløst som solen
Men mørket faller rundt den igjen
Men jeg vet
At 20 århundrers søvn
Ble til et mareritt
Av en vuggende krybbe
Og hvilket røffe beist
Dens tid er endelig kommet
Ble til et mareritt
Subber mot Bethlehem for å bli født"
La oss gi ham litt tid til å tenke.
Hei, sjef. Du har besøk.
- Den dritsexy privatetterforskeren. - Vis henne inn.
Hva kan jeg hjelpe deg med, Ms. Padilla?
Jeg forhindret nettopp at Norman Godfrey drepte kjæresten sin.
- Det er litt av en anklage. - Vi vet begge at han har motiv.
Et middel.
Og det at jeg dukket opp, tok rotta på anledningen hans.
Han tenker ikke klart. Han kommer til å prøve igjen.
Han har bæretillatelse, og har ikke brutt noen lov.
Jeg kan ikke ta ham i forvaring uten rettslig kjennelse.
Legg press på ham.
Si han er under overvåkning. Gjør hva faen du må.
- Bare hold ham borte fra henne. - Jeg setter pris på advarselen.
- Jeg skal se på det. - Takk.
Jeg satt og skrev en rapport om samtalen vi hadde her om dagen.
Olivia Godfrey...
Du sa du hadde tatt fingeravtrykkene hennes fra boligen hennes?
Ja.
Var hun hjemme på det tidspunktet?
Har du et øyeblikk, betjent?
Hvor vil du hen med dette?
Sett miss Padilla i arresten.
Eiendomskrenkelse og mistanke om innbrudd.
Hva? Hva er det du gjør?
Jobben min.
Hva? Hva... Ikke rør meg, for faen!
Hva i helvete... Ikke...
Slipp meg!
Etterforskervenninnen din kom innom kontoret mitt i dag.
- Er jeg under arrest? - Jeg ønsker å se Olivia Godfrey død
like sterkt som du gjør.
Hun drepte søsteren min.
Beklager.
Jeg kom til denne byen for å finne den som gjorde det.
Og nå vil jeg putte henne under torva.
- Hvorfor har du ikke gjort det? - Hun vet jeg er på sporet av henne.
Hun ville ha enset at jeg kom.
Men deg stoler hun på.
Du ville ha kunnet komme deg nærme.
På hvilken måte er det viktig?
Forbanna jævel! Du er faen meg dødsens!
BERGING
Pokker heller.
Svar, din kødd!
- Destiny, hør på meg. - Gudskjelov at du endelig svarer.
Jeg har prøvd å nå deg i timevis. Hvor er du?
Møt meg hjemme hos Roman med en gang!
- Hva har skjedd? - Jeg forklarer når jeg ser deg.
Bare dra dit nå med en gang.
MISTET ANROP
Hvordan går det med jenta mi?
- Hva er det du leser? - En bok om tvillinger.
At de kan kjenne følelsene til hverandre.
Akkurat som Priscilla og jeg.
- Jeg har gode nyheter. - Hva da?
Overføringen av bevisstheten din til Priscilla var 100 prosent vellykket.
Jeg vet det. Jeg kjente det da det skjedde.
Det betyr at det finne en ny "du".
En som ikke trenger å være redd lenger.
Takk.
Det betyr at vi nå er klare til å begynne fase tre.
Det er ok, onkel Johann. Jeg forstår.
Tiden er inne for at denne kroppen blir borte.
Jeg er klar.
- Vet noen andre om det? - Nei, ingen.
De eneste som vil få beskjed, er Norman og Roman.
Når... prosedyren er fullført.
Hva tror du at du kommer til å gjøre med det nye livet ditt?
Ta på meg bikini og lære å surfe.
Det er dette jeg vil.
Sjansen til å begynne på nytt.
Da burde vi sette i gang.
Jeg vil se moren min først.
Har du tenkt å fortelle henne om overføringen?
Nei.
La henne tro at jeg er død.
Mamma?
Jeg har ennå ikke vent meg til å høre deg snakke.
Jeg har ikke vent meg til å bevege leppene og høre ord komme ut.
Dr Pryce sa det var fysisk umulig.
Vi gjør alle feil, mor.
Jeg burde ha gjort mer for å hjelpe deg.
- Jeg vil be om unnskyldning. - For hva da?
Det kan ikke ha vært lett å ha meg som datter.
Å måtte se på meg hver dag, og se noe som ga deg dårlig samvittighet,
og som du følte deg ansvarlig for.
Jeg forstår hvorfor du ville holde meg skjult.
For å beskytte meg. Jeg ville gjemme meg, jeg også.
Du elsket meg så godt du kunne.
Kjærlighet er... ikke noe jeg er særlig flink til.
Da Roman spilte Tinnmannen i fjerde klasse,
husker jeg at du satt oppe flere netter for å lage kostymet hans.
Du gråt da han kom ut på scenen.
Jeg var så nervøs på hans vegne.
Han hadde sceneskrekk. Han...
Han glemte å si "kanne med olje" og bare sto der.
Jeg har sett måten onkel Norman ser på deg på.
Jeg ville gitt hva som helst for at noen skulle se på meg på den måten.
Bare én gang.
Jeg har vært så egoistisk.
Du har funnet kjærligheten.
Og i denne verden er det en god ting.
Jeg har ikke vært noen god mor.
Jeg gjorde det vanskeligere.
Kan vi begynne på nytt?
Jeg lover at jeg kommer til å være flinkere denne gangen.
Ja, så klart.
Farvel.
Dr. Pryce ba meg gi deg noe
mot smertene, under prosedyren.
Jeg kommer tilbake.
De vet om Nadia
Måtte alle mine fiender bli til aske.
Få opp den helvetes døra!
Nå!
Forteller du noen at jeg er her nede, setter jeg hodet ditt på en stake!
ADGANG FORBUDT
- Hvor er sønnen min? - Han er borte.
Han fullførte ikke behandlingen. Ettermælet ditt er sikret.
Han kommer til å forbli en upir.
Det har skjedd noe. Noe fantastisk.
Shelley kan snakke. Tinnmannen fant et hjerte.
Jeg aner virkelig ikke hva du snakker om.
Jeg trenger ikke å være denne personen. Meg.
Olivia, vi blir nødt til å snakke om din svakhet for rødvin.
Det er ikke rødvin, Johann. Jeg drikker fra livets beger.
Du kan beholde det tøysete eksperimentet ditt.
Jeg velger Norman og lykken og min sønn og datter.
Jeg vil heller dø av en ondartet svulst, enn å fortsette å leve som en.
Du store.
- Vi må få ham på sykehus... - Nei.
Han er der inne.
Han kommer til å bli bra, ikke sant?
Det jeg kan fortelle deg er...
at når jeg tar ham med tilbake, vil vargulfen være fordrevet.
Det jeg ikke kan fortelle deg, er om han vil være død eller levende.
Men noe som er sikkert er at, hvis dette ikke blir gjort,
kommer mer død til å følge.
- Hvem er det der? - Jeg syns du skal høre på ham.
For du hører pokker ikke på meg.
Hvor mange ganger har du forvandlet deg mot syklusen?
- Hva har du fortalt ham om meg? - Alt.
En gave fra min far.
Han forvandlet seg på feil måner.
Uttrykket i øynene dine er det samme han hadde.
Kroppen din er i ferd med å brytes ned.
- Kom deg ut, for faen! - Vi prøver å hjelpe deg.
Faen ta, Destiny! Hvordan kunne du ha vært så forbanna dum?
Slakterne jakter på Nadia der ute,
og du mener dette er det beste tidspunktet å arrangere en
- jævla vargulfintervensjon på? - Dette er den eneste sjansen du har.
Vær så snill, bli med ham, for jeg kan ikke
- hjelpe deg lenger. - Jeg drar ingen steder.
Du kommer ikke til å kunne hjelpe noen hvis du er død. Nei...
- Kom deg for helvete vekk fra meg! - Hva er det du gjør?
Unnskyld.
Gaven du fikk...
har blitt forvrengt.
Hvis du kaller på ulven én gang til,
kommer du til å bli hans.
Du vil ikke kunne komme tilbake.
Det begynner å haste.
La meg hjelpe deg.
Dere har ikke noe her å gjøre!
Dette er et hjem, ikke en festbule!
Dere er...
- Hva faen er det som skjer? - Gå til babyrommet.
Lås dere inne nå med en gang.
- Ja, men hva med... - Bare gjør det! Gjør det!
Ta hodet hans.
- Hvor er Miranda og babyen? - Ovenpå.
Hent dem, og ta dem med vekk herfra!
Det går bra, lille venn.
Jeg skal ikke la noe skje med deg.
- Hva er det du gjør? - Jeg må se om det går bra med ham.
Ikke gjør det, de dreper deg!
Vær så snill, ikke gå fra meg!
Hent barnet!
La henne være, din satans jævel.
Kommer du inn i huset mitt for å drepe barnet mitt?
Vær så snill! Nei, nei!
Din forbanna jævel!
Ære være Gud.
Går det bra?
Han bare begynte å blø.
Jeg er så glad i deg.
Hun er glad i deg også.
Du er faren hennes.
- Hvorfor forvandler han seg ikke tilbake? - Han kan ikke.
Unna.
Peter, det er meg.
Ikke gjør dette.
Peter, vær så snill.
Du dreper ham.
Jeg visste ikke om du ville komme.
La oss bare gjøre dette.
Du kan snu nå, og hendene dine vil fortsatt være rene.
Men når du har gått gjennom denne døren, finnes det ingen vei tilbake.
Det må da være noe vi kan gjøre, noen vi kan ta ham med til.
Den eneste jeg vet om, ligger død i rommet ved siden av.
Så, så! Det går bra. Det går bra.
Det går bra, det går bra.
- Det er over. - Ja.
Søsteren min sa upirerer er vanskelige å drepe.
Å kutte hodet av dem og kremere dem, er det eneste som virker.
Det siste tilintetgjør beviset.
Så, altså, middag og kino, binde henne til en påle og tenne på?
Jeg vil du skal stikke en kniv i hjertet på Olivia.
- Men jeg syns du sa at jeg... - Det dreper henne ikke.
Men et knivstikk rett i hjertet vil uskadeliggjøre henne lenge nok
til at vi kan flytte kroppen hennes et sted vi kan brenne den.
Herregud.
Vi må passe på av knivbladet er dekket med et antikoagulasjonsstoff.
Som heparin. Det blir vel ikke noe problem?
Nei.
- Hva faen er dette? Jeg mener... - Øvelse.
Du får bare én sjanse.
Sikt under brystbeinet, vri oppover og mot ryggsøylen.
Jeg er lege, jeg vet hvor hjertet er.
Så vis meg det.
Faen.
Bra du er psykiater og ikke kirurg.
Sikt lavere, stikk oppover.
En gang til.
Vær så snill, tilgi meg.
Lukk dine øyne, mitt barn
Og sov
La intet ondt
Eller mørkt finne deg
Og la din drøm bli full av fryd
Din mor er alltid med deg
I mitt hjerte bærer jeg deg
Og holder deg trygg
Vårt bånd vil ingen kunne bryte
Og la din drøm bli full av fryd
Din mor er alltid med deg
Ripped and synced by DBRETAiL